1855 låg England och Frankrike i krig med Ryssland på Krimhalvön.
De engelska soldaterna fick betalt i guld.
En gång i månaden packades 25000 pund i guld i transportlådor
på banken Huddleston & Bradford i London
och fördes av pålitliga beväpnade vakter till järnvägsstationen.
Transporten gick aldrig samma väg och företogs aldrig på samma tid.
Guldet lastades i godsvagnen på tåget till Folkestone
för att fraktas till kusten och därifrån till Krimhalvön.
Värdetransportlådorna placerades i två kassakistor
av 2 cm tjockt härdat stål.
Kassakistorna vägde 250 kg var.
Kassakistorna var utrustade med två lås, som vardera krävde två nycklar.
Det fanns alltså fyra nycklar.
Dessutom förvarades varje nyckel individuellt.
Två nycklar gav man till godsexpeditören, som hade dem inlåsta på sitt kontor.
En tredje förvarades av Mr Edgar Trent,
som var styrelseordförande på banken Huddleston & Bradford.
Och den fjärde nyckeln lämnade man till Mr Henry Fowler,
som var bankdirektör på Huddleston & Bradford.
Att så mycket guld fanns på samma ställe
skapade intresse i kriminella kretsar i England,
men 1855 hade det aldrig förekommit att ett rullande tåg hade rånats.
Är han död?
Rån? Det vet jag inte om man kan kalla det - en stackare som arbetar ensam.
Han hade inte en chans att lyckas.
Ja, å bankens vägnar måste jag säga
att saken var bagatellartad och knappast värd att uppmärksammas.
Jag tror jag kan säga det utan risk för att bli emotsagd.
Dog gärningsmannen?
Ja visst. Vakten kastade honom av tåget i full fart.
Han dog ögonblickligen. Stackarn.
- Och han har inte identifierats? - Det kan jag inte tro.
Det sätt han avled på var sådant att hans utseende blev något... omstuvat.
Han var tydligen ute efter krimguldet.
- Tydligen. På tal om... - Det fördömda kriget
- kommer att bli nationens fördärv. - Nu är han där igen.
Oroligheter i norr, och så det här föga välbetänkta kriget med tsaren.
Vad kan man vänta sig när en av sju har rösträtt?
Nu kan en enkel butiksägare rösta.
Snart är det väl kvinnornas tur. Om de får som de vill.
Rösträtt för kvinnor. Nu skämtar du!
- Det här rånet har vissa intressanta... - De har inget logiskt tänkande.
- De är för känslomässiga. Helt absurt. - Det är inte deras logik jag uppskattar.
- Även en bra kvinna är mest till besvär. - Nja, Arthur, de har sina företräden.
Edward gör rätt som inte gifter sig alls.
Det är nog nån som får fast honom.
- Jag vet en del som kastar ögon på honom. - Ingen får fast Edward.
Gud vet vad man kan dra på sig i London om man är ensam.
Rånaren på tåget, Henry. Fanns det nån risk för att han skulle kunna få guldet?
- Ingen alls. Helt omöjligt. - Ingenting är omöjligt.
Fullständigt omöjligt. Två kassakistor, fyra separat förvarade nycklar. Omöjligt.
- Fast, jag antar att det kan göras. - Jag kan inte tänka mig hur.
En tjuv skulle behöva komma åt alla fyra nycklarna. Två är inlåsta på stationen.
En förvaras av vår styrelseordförande, Mr Edgar Trent, som är helt pålitlig.
Jag vet inte var Mr Trent har sin nyckel, men jag vet var den fjärde är,
för den har jag själv fått ansvaret för.
Tusan också, Henry, när ska du tala om för oss var du har gömt nyckeln?
Jag har den runt halsen. Jag har den alltid på mig.
Till och med i badet?
Till och med i badet. Den lämnar aldrig min kropp.
- Det var finurligt. - Mycket påhittigt.
Så ni ser, att få tag på alla nycklarna - det är helt omöjligt.
Krimguldet och bankens övriga transaktioner är fullständigt säkra.
Gud ske lov.
Du kan lita på det, Edward. Lita på det.
- Vem tror de att du är? - Edward Pierce. En skicklig affärsman.
En skicklig affärsman? Det täcker många synder.
Så är det i de kretsarna.
Och vad sysslar du med, då?
Det är väl inte riktigt klart. Jag har tjänat en del pengar i kol, norröver.
- Har du? - Ja visst. Jag är ganska välbärgad.
Är du?
Jag tror det. Jag har... kommit upp mig.
Tror de på det?
Skickliga affärsmän emellan frågas det inte så mycket frågor.
Känner de till ditt intresse för teater?
En ogift herre måste få ha lite roligt.
- Måste han? - Ja, det måste han.
Sa de nåt om tåget?
Vad sa de?
De sa allihop att det var omöjligt.
Helt enkelt omöjligt.
Det tilltalar dig, eller hur?
Jag märker att det tilltalar dig.
Hur gick det?
Bra gjort.
Inte så illa om jag får säga det själv. Du ser pigg ut.
Ja. Hur gjorde du det?
Du såg det, eller hur?
Eller gick det så fort så du inte såg?
Jo, jag såg det.
- Använde du ögla? - Nej, bara händerna.
Som fjärilsvingar.
- Gäller det ett jobb? - Jag har väl några saker på gång.
De där sakerna... kan det möjligen vara inbrott?
Det kan det kanske.
- Lite riskabla, kanske? - Mycket riskabla.
- Gäller det värdesaker eller nycklar? - Nycklar.
- Vaxavgjutningar eller tillgrepp? - Vaxavgjutningar.
Berkeley Hills, det var väl inte du?
Berkeley Hills? Struntjobb.
Struntjobb? Ja, men de fick 2000 guineas.
Nej. Jag tänkte mig någonting större.
Den här vaxavgjutningen. På platsen?
Då har du kommit rätt.
- Den snabbaste låsdyrkaren som finns. - Jag har hört det.
- Vad gäller det då? - Först ska vi skugga en elegant herre.
God natt.
Mr Edgar Trent,
styrelseordförande i banken Huddleston & Bradford,
följer alltid samma rutin.
Han lämnar banken kl 7 på kvällen.
Mr Trent bor på Belgrave Square nr 7.
Det är ett stort hus med 23 rum, förutom tjänstefolkets avdelning.
Hans andra fru, Emily, är 30 år yngre än han,
och tillsammans med sin ogifta styv- dotter sköter hon hushållet med järnhand.
Det finns tio anställda.
En kusk, en trädgårdsmästare, en betjänt, en lakej, en kock och två kammarpigor.
Alla anställda är nöjda och kan inte mutas.
- Hundar? - Två. Han går ut med dem varje dag.
7 på morgonen och 20.1 5 på kvällen.
- Barn? - Fem.
Tre hemma. Den yngsta är en pojke som går i sömnen.
Något som det görs mycket ståhej kring.
Det är ingen idé att bryta sig in i ett 23-rumshus innan vi vet var nyckeln är.
Den enda som vet det är Mr Trent.
Verkligen?
Han måste ha en svaghet. Spel, sprit. Kvinnor?
Hej älskling.
Nej, nej, nej.
Ingen respektabel herre är så respektabel.
- Han gillar hundhetsningar. - Ja, det gör han.
Tack för det, mina herrar. Se upp där, sir.
Tack. Ursäkta mig, sir.
Bara det bästa, mina herrar.
Allihop är uppfödda på landet, inga rännstensråttor här, inte.
Vem vill pröva en råtta? Nå, mina herrar. Vem vill pröva en råtta?
15 av bästa kvalitet till min hund.
Väg Mr T:s jycke. En herre som verkligen förstår sig på det här.
Släpp fram Mr T:s jycke. Så där ja.
- 6,5 kilo. - Mr T:s jycke 6,5 kilo.
Och han har begärt ett försök med 15 råttor.
- På tre minuter, Mr T? - Ja.
Tre minuter. Ni kan satsa vad ni tycker.
Ge honom hans 15, Tom.
Man kan inte vinna jämt.
- Klara? - Ja.
Färdiga... gå!
Tiden är ute, mina herrar. Tre minuter.
Ta ut hunden. Tack, mina herrar.
Betala vad ni är skyldiga. Vems tur är det?
Seså! Ingen som vill satsa på herrns hund?
En verklig sportsman. Ibland vinner man, ibland förlorar man.
Kom och pröva de finaste landsråttor man kan få!
Får jag slå mig ner?
Om ni vill.
Lover var inte i form idag. Inget tävlingshumör. Men han klarade sig bra.
- Min Lover ska vara med igen. - Naturligtvis.
Och jag ska satsa på honom igen.
- Förlorade ni mycket? - Tio guineas. En struntsumma.
Tio guineas.
Ja, jag är glad att ni tar det så lätt.
Jag avundas dem som kan ha hund och ställa upp i det här.
Jag skulle göra det själv om jag inte var utomlands så ofta i affärer.
När jag åker bort sköter min hustru om djuren.
Jag har tyvärr varit för upptagen med affärer de senaste åren.
Jag har inte gift mig.
- Naturligtvis skulle jag ha vilja det. - Naturligtvis.
Det är svårt att träffa en lämplig flicka.
- Vad är det ni bygger? - Ett vattenhjul. Det blir så fint.
Särskilt med den rostiga kurvan i själva vattenhjulet. Tycker ni inte?
Vi kostar på det rostiga hjulet en hel del.
Det är av redan rostad metall. Hantverkarna är så uppfinningsrika.
Men vi måste vänta tills det växer upp gräs, först då ser man hur det är tänkt.
Å, det blir säkert en vacker ruin.
Var är Elizabeth?
Jag har haft mycket trevligt här
och tittat på hur arbetarna skjuter in varje liten del precis där den ska vara.
Vad skickliga de är.
Hur sätter de ihop det hela?
Med bultar, långa bultar. Som de skjuter in.
Ja. Långa bultar som de skjuter in.
Såna här konstruktioner har jag sett i Amerika. De håller alltid stånd.
Det är så spännande att se när de håller på.
Bara kvalitén är tillfredsställande.
Tätt tätt ihop. Det är det som är hemligheten.
Det är så ovanligt nuförtiden.
Det beror på hur det utförs, förstås.
Och arbetaren måste vara bra utrustad.
Min kära dotter.
Får jag presentera Mr Edward Pierce? Min dotter Elizabeth.
Miss Trent, ni har tagit mig helt på sängen.
Jag kan inte säga om det är till min fördel.
Jag kan försäkra er att det är det. Absolut.
- Vill ni pröva en av de här, Mr Pierce? - Med nöje.
Vi talade just om ruinen, Elizabeth.
- Den blir så fin. - Den där förskräckliga ruinen.
De har tagit bort så många blommor.
Tycker ni om blommor?
- Mer te, Mr Pierce? - Ja, tack.
Ja, jag övervakar all plantering i trädgården.
Det som är kvar av den.
Jag tycker särskilt mycket om primulorna.
Ja.
Kanske ni skulle vilja se dem?
Det skulle jag gärna.
Ursäktar ni oss?
Det är så ovanligt att en man är intresserad av blommor.
De bästa är här borta. Låt mig visa er.
Jag vet inte om han är lämplig för henne.
- Men han verkar väl trevlig. - Han har för mycket att säga.
Vi har också många påskliljor. De har just kommit upp.
Det är en sån njutning att se vackra saker komma upp. Håller ni inte med?
Jo, det gör jag. Men säg mig...
Han har charm.
Du struntar i vem han gifter sig med, eller hur?
Är hon verkligen ful?
Ja, det är hon.
- Och du tycker hon är tråkig? - Outhärdligt tråkig.
- Hur har hon håret? - På huvudet.
Tänk, det tänkte jag inte på.
Du har bråttom.
Jag är en oförtröttlig uppvaktande kavaljer.
Förresten har hon inte talat om det som jag måste få veta.
Var lärde du dig rida?
- En sådan fråga ställer aldrig en dam. - Jag menar allvar.
I Frankrike.
På en gård i Frankrike.
Inte i Amerika?
Nej, jag har aldrig varit i Amerika.
När var du i Frankrike?
Det var en tid sedan nu.
Talar du nånsin sanning?
Sanning?
Nej.
Jag är så orolig för honom.
- Han var väldigt nervös i morse. - Var han?
Pappa är alltid nervös när han skickar guldet till Krim.
Han är en helt annan person de dagarna.
Han har ett stort ansvar.
Han beter sig så underligt!
Han är egentligen helt emot att dricka alkohol under dagtid.
- Mycket klokt. - Jag tror han bryter mot sina regler.
För varje morgon när leveransen ska iväg går han ensam ner i vinkällaren.
Ingen av tjänarna får gå med och hålla lyktan. Han ska absolut gå ensam.
Han kanske bara kontrollerar att allt är kvar.
Nej, han litar på att min styvmor håller reda på vad som finns där.
- Alla har väl sina egenheter. - Ja, så är det väl.
Vad har ni för egenheter då, käre Edward?
Jag? Det har jag inga.
Jo, en.
Jag är överdrivet intresserad av en viss charmerande ung dam.
Sir!
Ni är ganska oblyg i er framfusighet.
Jag skulle till och med kunna misstänka att ni har vissa motiv med era närmanden.
Aldrig, min kära.
Å, kära Edward.
Jag är så lycklig.
Jag också.
Han har nyckeln i sin jävla vinkällare.
God afton, madame. Kan jag stå till tjänst?
- Är det här Mr Jeffers hus? - Nej, madame. Mr Jeffers hus...
Tack.
Det är bara vinden.
Var tror du den kan vara?
Tyst!
Förlåt.
John, vill ni kontrollera vinkällaren?
Ja, madame.
John?
- John? Var är John? - Jag är här, sir.
- Vad gör ni här? - Madame tyckte hon hörde ett ljud...
Madame tror alltid hon hör ljud.
Kom nu. Ni måste leta reda på min bästa pipa.
- Den är borta igen. - Visst, sir.
Det var nära. Det var inte bra för hjärtat, det säger jag.
Försiktigt med ljuset.
Här.
Det där är inte den nyckeln. Titta på rosten! Den har ingen rört på många år.
Konstigt. Jag har aldrig sett nånting liknande förut. Den är så liten.
Utsökt. Det kan vara en liten nyckel till ett damskrin av något slag.
Var försiktig med ljuset!
Det är inte mitt fel om du har problem. Det var din idé, eller hur?
- Här. - Den här är till en kassakista.
Nu ska vi se hur fort du kan göra en avgjutning.
Ljuset!
Idiot.
Vackert, eller hur?
Strålande.
Vad betyder det där?
Bry dig inte om det. Titta där borta i stället!
Hon i rosa?
Där skulle man ju inte ha nåt emot att göra en viss insättning.
Bara hon inte yrkar på ett tidigt uttag.
Inte för min räkning, tror jag.
Men det är Sir John Basingtons flicka, så hon är van vid snabba hanteringar.
Hon kan stå till tjänst med lite av varje, tror jag.
Men - oj då!
Kan ni ge mig den senaste kontoställningen?
Ingen dålig kvinna, men dåliga kvinnor är ju inte det sämsta.
Ger valuta för pengarna.
Känner du henne?
Var har du hållit henne gömd, Edward, din kanalje?
Hon är en uppenbarelse. Inte illa alls för en utländska.
Jag tycker inte hon är din typ.
Hon är precis min typ. Kan du inte presentera oss?
- Fowler. - Trent.
Vill du inte presentera oss?
Inte här, förstås. Vad gör du i kväll?
Ja, jag hade tänkt gå på teatern...
Snälla du. Är vi inte vänner?
Mer än det, Henry.
Mycket mer.
- Är det det som är planen? - Ja, det är det som är planen.
Är det allt du har att säga?
Det är jobbet, eller hur?
Jag antar att du vill att jag ska lägga an på den där feta frånstötande...
Jag antar att du väntar dig att jag ska låta honom få vad han vill.
Det är du som avgör, eller hur?
Jävla helvete.
Ska vi gå, älskling?
Mycket trevligt.
- Är hon här, då? - Ja, visst är hon här.
God afton, mina herrar.
Vad kan jag stå till tjänst med?
Min vän här skulle vilja träffa Madame Lucienne.
Jag hoppas min herre är en styv konversatör.
Javisst, javisst.
Den här vägen.
Uppför trappan, sir... och in genom första dörren till höger.
Madame Lucienne kommer alldeles strax.
- Mycket trevligt här. - Ja.
- Monsieur...? - Jones.
Trevligt att göra er bekantskap.
Detsamma.
Är ni nervös?
Nej, jag tyckte bara att vi kanske skulle kunna... lära känna varandra lite bättre.
Å, mon chéri, ni är nervös. Det behöver ni inte vara.
Jag tar hand om alla små detaljer.
Och stora.
Vilken stark man!
Ja, jag har ju idrottat lite. När jag var yngre, förstås.
Men ni är ju fortfarande ung.
Och så stark.
- Ska vi ta av den här också? - Det är väl bäst?
Känslan av hud mot hud.
Kroppens värme.
Det här är franskt, eller hur?
- Vad är det här? - En nyckel. Men den...
Å, ingenting får komma emellan oss.
Så där.
Vill ni då sätta er på min lit.
- Er vad? - Min lit - sängen, sängen.
Å, det är så spännande.
Ni... Hur säger man...
Ni upphettar mig.
Men, madame, tar ni inte av er kläderna?
Å, kläderna... Jo, naturligtvis.
Alldeles strax.
- Alldeles strax. - Skynda er, madame.
Javisst.
Å, min Gud, polisen!
Quel knipa.
Skynda dig, Henry, för Guds skull.
Jag kommer.
- Polisen, var? - Där nere.
- Men det här kan vara slutet för mig. - Precis!
Jag känner till en bakdörr.
Du kunde inte ha fått tag på någonting svårare.
- Du sa för fan att du var expert. - Det är jag.
Men det här är en omöjlig kåk att ta sig in i. Jag har studerat den tre dar.
Man måste ta sig förbi de där vakterna och sen uppför trappan, helt oskyddat.
Och sen in i kåken. Vem som helst kan se en.
Jävla dumt. Raka vägen till fängelset, det är vad det är.
Vad är det du ska knycka?
Två kassanycklar i det gröna skåpet där.
Vad kan de gå till, då?
Det är två nycklar som jag händelsevis vill komma åt.
Vi är kompanjoner, eller hur?
Om du försöker säga att du inte litar på mig till hundra procent...
Jag litar inte på dig för fem öre.
Bra.
Vi har lurat några bankkamrerer, och nu är vi på en järnvägsstation.
Vad finns det på en station? Det finns tåg...
Herre min skapare! Du är ute efter krimgul...
Att försöka råna ett tåg i rörelse - det går inte.
Varför inte?
- Det är väl ingen som har klarat det? - Nej.
Krimguldet. Herre min skapare.
Det är 25.000 pund, eller hur? En betydande frakt. 25.000 pund.
- Herre min skapare! - Vågar du vara med?
Ja, det... Ja.
Var har vi grabben?
Där.
Han är din son.
Jag har ingen son.
Louisa säger att han är din son.
Det kan hon inte veta. Är det han?
Han är inte min son. Han är för ful för att vara min son.
Hur mycket får jag för besväret, då?
En guinea.
Ja, om han är min son kan han väl vara värd det.
Är vi beredda?
- Å, Geoffrey! Jag har blivit bestulen. - Ta fast tjuven! Ta fast pojken där.
Kan inte nån ta fast honom.
Polis! Ta fast pojken.
- Ta fast tjuven! Ta fast pojken där.
Jag har honom!
- Ta fast pojken. Han är en tjuv. - Vad är det som händer?
Å, ursäkta.
Ta den här!
Hur gick det?
Under. Efter honom.
Bort med er!
Å, ursäkta mig. Förlåt. Hur gick det?
Nu fick jag dig allt!
Så bra. Och tack, mina herrar.
Förbaskade tjuvar. De är överallt.
- Gjorde du en avgjutning? - Hade ta mig fan inte en chans.
Där kommer vi aldrig in.
- Inte i dagsljus. - Jag sa ju det var omöjligt.
På natten då?
Jag har studerat stället tre nätter i rad.
Det står en vakt längst upp i trappan hela natten.
Han pratar lite med konstapeln som går sin runda - men han lämnar inte sin post.
Klockan två tar han sig en liten förfriskning.
Och precis klockan 2.30 går han och gör sig av med ölen han drack.
Och då harjag tagit tid på honom.
Jag har tagit tid från när han går tills han kommer tillbaka.
Och det har varit likadant tre nätter i rad. Det är en man med regelbundna vanor.
75 sekunder.
Det går inte.
Du sa att du är snabbast i landet på att dyrka upp lås. Här har du en utmaning.
Utmaning? 75 sekunder för två nycklar? Det är nära nog omöjligt.
Kan vi inte ha en fasadklättrare som smyger sig över taket och öppnar inifrån?
Vilken fasadklättrare skulle kunna gå in där? Det finns ingen så bra som är ute.
Den bästa är Clean Willy, och han sitter inne.
- Var sitter han? - Newgatefängelset.
Och därifrån kan man inte rymma.
Det är bara Willy som kan klättra in där.
Synd att han sitter på Newgate.
Nej, skär mig inte. Jag sticker.
Hej, älskling. Vill du ha det skönt?
Du kommer inte att ångra dig.
Vad ska det vara, då?
Lite smekningar?
Du är ihop med Clean Willy, fasadklättraren, eller hur?
Jag var. Han sitter på Newgate nu.
Går du och hälsar på?
Ibland.
Jag säger att jag är hans syster.
Du får en till om du kan ge honom ett meddelande.
Vad då då?
- Hälsa Willy att han ska rymma. - Man kan inte rymma från Newgate.
Hälsa att han ska rymma vid nästa hängning, annars är han inte Clean Willy.
Säg till honom att han ska gå till huset där han träffade John Simms.
John Simms.
Är du John Simms?
Å Gud! Jag tror jag dör.
Vacker dag för en hängning.
Tror du verkligen han klarar det?
- Tog du med tillbehören? - Jag har alltihop här.
- Medikamenter? - Allt.
- Vill du ha lite kall kyckling? - Nej.
Willy är den bästa fasadklättraren som finns - men härifrån kan han inte rymma.
Mina bröder, förundren eder icke om världen hatar eder.
Vi veta, att vi hava övergått från döden till livet, ty vi älska bröderna.
Den som icke älskar, han förbliver i döden.
Var och en som hatar sin broder, han är en mandråpare.
Och I veten, att ingen mandråpare har evigt liv förblivande i sig.
Därav att Han gav sitt liv för oss hava vi lärt känna kärleken.
Och i Herrans hus...
Godhet allenast och nåd skola följa mig,
och jag skall åter få bo i Herrans hus evinnerligen...
Å Gud! Jag tror jag dör.
De säger att Willy kan klättra uppför en glasvägg.
Om någon kan det, är det Clean Willy.
Å Gud! Jag tror jag dör.
Var är han?
Herregud! Han är verkligen illa däran.
Här, kom hit.
Sitt ner.
Skåpet öppnas...
Skåpet stängs.
Dörr.
Trappa.
Klart.
Tid?
81 .
Ja... bättre än förra gången.
Två sekunder bättre.
Men du är inte nere i 75 sekunder än.
Det blir bättre.
Men inte tillräckligt bra.
Vi försöker igen senare.
Vart ska du?
Men du är så trött.
Jag är inte trött.
Nu.
Trappa.
Dörr.
- Skåpet öppnas. - Snabbaste dyrkaren, fan heller!
Håll käften. Tid?
31.
Skåpet stängt.
Dörr.
Trappa.
Tid?
74.
Jag visste jag kunde klara det.
Jävlar.
Jed?
- Ja. - Hur är det?
Ganska bra.
Var du på matchen?
Fancy Dan och Stunning Bill. Hade ingen tur.
Jag satsade en slant på Bill.
Han vann. Jag fick ett pund.
Jag går ett varv till. Vi ses.
75 sekunder, kom ihåg det.
Nu!
13...
14...
15...
Var är de jävla nycklarna?
Nycklarna är inte här.
Jävlar.
73...
74...
75.
Jag kommer ihåg första gången vi träffades.
Jag hade varit riktigt dålig i Way of The World.
Jag gick till min loge, och där stod alla vackra blommorna som du hade skickat.
Och så kom du in.
Blommor?
Flera dussin. De var underbara.
Jag hade inte skickat några. Det måste ha varit nån annan.
Jag kom in, och så tackade du mig.
Du retas med mig.
Blommor är ett jävla slöseri med pengar.
- Hade du inte det? - Nej.
På allvar?
Jag fick dem billigt. Tog dem från en grav.
Du tänker bara på pengar.
Det är det enda folk tänker på.
Vänd er inte om.
- Mr Simms, eller hur? - Just det.
- Kom ni ensam? - Ja, enligt order.
- Är allt sig likt på järnvägen? - Det är sig likt.
Då blir det i morgon.
- Vad är det i morgon? - Ingenting. Här är 100 pund.
Titta bort och stäng munnen.
- Är det bra? - Det är bra, sir.
Ja, gå er väg då, och se er inte om.
Ställ in en skål med vatten här.
Ställ den i hörnet, där borta.
Så långt från mig som ni kan.
- Han är ganska tung, eller hur? - Och ganska hungrig.
Ursäkta, sir. Ingen får åka i den här vagnen.
Jag måste följa med apan. Den är ett mycket värdefullt djur.
Han blir orolig om jag inte är med.
Jaså, jaha.
Han tycker inte om att resa.
- Menar ni att det måste vara ni själv? - Ja.
Var har ni gjort alla avgjutningarna? Nycklarna förvaras ju på olika platser.
- Gör de? - Ja, det gör de.
Hur klarade ni det?
Med otrolig skicklighet.
Nästa guldfrakt går om en vecka. Den här gången tar vi den.
Agar byter ut guldet mot de här blytackorna
och kastar säckarna av tåget i Romney,
där Barlow hämtar dem och kör till Folkestone.
Var ska vi vara?
l en förstaklasskupé och njuta av resan.
Vad händer sen?
Sen delar vi upp guldet som vi sa.
Efter det då.
- Efter det? - Ja, efter det.
Då ska du och jag åka till Paris.
Du har tänkt ut det bra. Vi åker tåg, och de jobbar.
De måste väl göra nåt för sin andel, eller hur?
Det går finfint.
Om inte nåt går fel.
Vad skulle kunna gå fel?
Min kära Mr Simms.
Som er underdånige tjänare,
skulle jag vara mycket tacksam
om ni hade möjlighet att sammanträffa med mig i Kristallpalatset i Sydenham
för att...
för att diskutera vissa angelägenheter...
av ömsesidigt intresse.
Med utmärkt högaktning,
William Williams.
Det tar nog skruv.
Jo, Willy...
Vad har han i kikaren egentligen, den där Simms?
Å, sir, det kan jag inte säga.
Det skulle du ha tänkt på innan vi ertappade dig med plånboken.
Jag vill inte åka i fängelse igen, sir.
Ja, i så fall är det bäst att du klämmer fram med det.
Jag vet ju inte, sir. Jag sa ju det.
Jag vet bara att han är inbrottstjuv och att han planerar nåt stort.
Med brevet kommer ni ju att få tag i honom.
Vi får se.
De dödar mig, det är jag säker på.
Se till att du inte rymmer igen, då!
Vi ska ta oss en titt på den mystiska Mr Simms.
KRISTALLPALATSET, SYDENHAMS TRÄDGÅRDSFESTIVAL
Vänd dig inte om, Willy.
- Nå, vad gäller saken? - Jag behöver pengar, Mr Simms.
- Du har fått ditt. - Jag behöver mer.
- Har du varit igång igen, Willy? - Nej!
- Åkte du fast? - Nej! Jag svär!
- Willy, om du har tjallat på mig... - Jag svär att det inte är nån fälla.
Fem pund är allt jag behöver, sen är det slut.
Du har en femma i fickan.
Du svettas.
Om du har tjallat på mig, ska jag ge igen på kåken.
Inte jag, sir. Jag svär.
Tre snutar.
Edward! Edward Pierce.
Edward, vi undrade vad det blivit av er.
Jag har gift mig.
Jag måste kila.
- Tror du han är i knipa? - Det skulle inte förvåna mig.
Mycket ohyfsad. Ingen trevlig människa.
- Jaså, fasadklättraren är död. - Ja, tyvärr, sir.
- Och den där Simms har försvunnit? - Ja, sir.
Och vi vet inte vem han är eller vad han har i kikarn?
- Vi är helt utan ledtrådar. - Nej, inte helt.
Vi vet att Simms ordnade så Willy rymde från Newgate för några månader sedan.
- Så det hela har planerats sedan länge. - Någonting som vi inte känner till.
Precis. Men vi vet att Simms är bra på kassaskåp. Det måste gälla kassaskåp.
Och Willy bröt sig in i godsexpeditionen på Sydöstra järnvägsbolaget.
Och då slog det mig, kanske den där Simms planerar att stjäla krimguldet?
Stjäla från ett tåg i rörelse?
Kan man tänka sig nåt sådant?
Nästa guldfrakt sker i morgon.
Jag har sagt till järnvägsbolaget att vidta extra försiktighetsåtgärder.
- Vad är det här? - Försiktighetsåtgärder, sir.
Jag åker med tåget till Folkestone i kväll. Jag är där i morgon
om det är nåt fiffel när guldet kommer fram.
- Mycket förtänksamt av er. - Tack, sir.
Vi har bytt alla säkerhetsanordningar.
Nytt lås.
Nya vakter, om de skulle ha fräckheten att försöka komma åt krimguldet.
Mycket förutseende, Mr Sharp.
Jag måste berömma er för er uppmärksamhet i den här frågan.
Vi vill ju inte riskera att bli av med guldet.
Allt är bytt. Allt. Allt är bytt.
Ingen får åka i godsvagnen, utom Burgess själv, som följer med som vakt.
Och de har en ny kille på plattformen
som öppnar alla paket som är så stora att någon kan gömma sig i dem.
Och som om det inte var nog, har de satt ett lås på dörren till godsvagnen.
De låser den på stationen och öppnar den inte förrän tåget är framme i Folkestone.
En försiktighetsåtgärd. Med tanke på guldet.
Ett jävla lås från utsidan! Som inte kan öppnas inifrån.
Om jag skulle kunna ta mig in i vagnen,
skulle jag vara instängd tills tåget kom till Folkestone.
Och vem tror du ligger bakom det här? Själva snuten, ska ni tro.
Två civilklädda killar var där
och sa att nån som hette Mr Simms planerade att stjäla krimguldet.
De tror inte mycket om din intelligens. Men de har respekt för ditt mod.
Och de har satt vakter på alla stationer längs järnvägen och i Folkestone.
Jaha. Det var det, det.
Burgess kan inget göra. Men jag kommer inte in för man öppnar varenda låda.
Även om jag kunde, skulle jag inte få ut guldet, eftersom vagnen är låst utifrån.
Så vad hjälper det oss att vi har fyra nycklar, kan du säga det?
Fyra nycklar eller 40 - det gör ingen jävla skillnad!
Det är förgäves alltihop. Och det är inget vi kan göra.
Och bara för att de kom på dig, jävla Mr Edward Simms Pierce!
Det var nåt du inte tänkte på. Vad har du att säga om det?
Skaffa fram en död katt åt mig.
Stopp där, lilla fröken.
Å, snälla herrn, kan ni hjälpa mig?
Den där mannen är ett hjärtlöst odjur, det är vad han är.
- Vilken man? - Järnvägsvakten, sir.
Han vill inte ta med min käre bror på tåget.
Han säger att den måste...
öppnas!
Den hårdhjärtade drummeln.
Vi ska ta med er bror på tåget.
Den...
behöver inte öppnas.
Jag ser att ni har en bjällra här.
Ja, sir.
Min bror var så rädd för att bli levande begravd, så han ville ha det så.
Mycket förutseende. Torka tårarna nu. Allt kommer att ordna sig.
Tack, sir.
Jag ska... bara ta hand om det här.
- Hur kunde ni vara så grym? - Jag bara upplyste om de nya reglerna.
- Alla lådor måste öppnas. - Ja, jag vet.
Känner ni inte lukten? Jag tror vi kan göra ett undantag i det här fallet.
Som ni säger.
- Min brorson. - Farbror.
Min brorson...
Ta ditt ansvar nu. Öppna alla lådor och gör inga undantag.
Ja, farbror.
- Vad är det som luktar så fasligt? - Det...
- Ska den med på förmiddagståget? - Ja, farbror.
- Se till att du öppnar den. - Men farbror...
Du kan inte?
Herregud, vilken vekling.
Okej, då gör jag det själv.
För öppnas måste den.
Min käre bror. Richard, han lever!
Han lever. Å, han är levande!
Å, skynda på. Han lever. Å, tack gode Gud, han lever!
Skynda på! Så det inte är för sent.
- Jag visste att det inte var kolera. - Kolera?
Läkaren hade fel. Jag visste det! Skynda på.
- I fem dagar har jag väntat på bjällran. - Sa ni kolera? Fem dagar?
Richard!
Å, nej!
Hur är det möjligt? Jag hörde ju bjällran.
Gjorde inte ni det?
Jag hörde den tydligt.
Bjällran ringde.
Nej, lilla fröken. En vindpust eller en skakning i marken.
Jag beklagar.
Man jag hörde den.
Lasta på den. Försiktigt nu.
Se upp nu.
Försiktigt.
Hitåt. Lite till höger. Sätt ner den.
- Nu ser ni lite piggare ut. - Ja, jag känner mig mycket bättre, tack.
- Adjö. - Adjö, fröken.
- Tänk på mig som måste vara här med den. - Ja, jag skulle inte vilja byta med er.
Å, vilken stank!
- Klarar du det? - Jag tror det.
Det är långt.
Fem vagnar på vardera 10 meter, det blir 50 meter allt som allt.
Det klarar jag.
- Du slår väl inte ihjäl dig nu? - Helst inte.
Edward!
- Edward Pierce, min käre vän! - Jävlar. Henry Fowler.
Han får inte åka i vår kupé.
Henry! Vilken överraskning.
- Tänka sig! Ska du med tåget? - Ja.
Det ska faktiskt jag också.
Å, ursäkta mig. Miss Bridget Lawson, Mr Henry Fowler.
Miss Lawson följer med sin avlidne bror,
men på grund av de nya bestämmelserna får hon inte åka i godsvagnen.
Därför letar hon efter en vagn.
Ja, i min finns det ju plats.
Henry, vad snällt av dig.
Du själv vill inte komma med?
Ja, jag hade faktiskt... ordnat på annat sätt.
Jaså, jag förstår.
- Är du alldeles säker? - Ja.
Gå du, Henry.
Miss Lawson.
- Ni är i goda händer. - Så snällt av er.
För all del.
Öppna.
Öppna, för fasiken!
Lever ni då?
Naturligtvis, förbannade idiot.
- Gode Gud, han är levande! - Öppna! Skynda på. Jag har bråttom.
Lyft!
Å, herre min skapare.
Å, vilken lukt!
Tänk vad man får stå ut med.
Har ni... många herrbekanta?
Ja, visst. Jag känner så många trevliga herrar så.
- Mamma sa att jag är en hjärtekrossare. - Jag, det tror jag allt att ni är.
Mamma var också en hjärtekrossare. Hon hade många gäster som hälsade på.
Många gäster som kom och hälsade på.
Och alltid hade de nån liten present med sig.
Mamma säger att om en man älskar en, visar han det.
- Med nån liten present. - Precis.
Om ni tillåter, skulle jag också vilja ge er en liten present.
- Ni är mig en djärv herre! - Jag menar allvar, det försäkrar jag er.
- Vad, här på tåget? - Varför inte?
Har ni inte hört talas om 80km/tim-klubben?
Jag har hört att det är bra för blodcirkulationen.
- Men vagnen är låst från utsidan. - Det är fixat.
- Hur? - Det ska ni få se.
Min kompanjon kommer krypande på tåget mellan Redhill och Ashford.
Det är den snabbaste sträckan.
Det är möjligt.
Men alla broarna då? Er kompanjon är galen.
- Vad är det som händer? - Ta repet.
- Är han där uppe nu? - Ja, det är han.
Han har tur som lever.
- Håll i. - Ja.
Nu kan ni släppa lite.
Fortsätt.
Jag kan inte komma över känslan...
Ni ser så bekant ut.
- Är ni säker på att vi inte har träffats? - Nej, det har vi inte, sir.
Vad gör er mamma?
Min mamma?
Hon är sömmerska.
En hedervärd syssla.
Mamma har sytt klänningar till själva Lady Eversham, så det så.
Jag är bekant med Lady Eversham.
- Färdigt? - Färdigt.
Bra. Vi har mindre än en minut på oss.
Helvete vad du ser ut.
Jag?
Du är alldeles sotig.
Det är röken.
- Jag tog inte med nåt ombyte. - Strålande!
Vad ska du ha på dig när du stiger av tåget på station i Folkestone?
Å, nej!
Helvete! Du målar mig grön, du lägger mig i en likkista med en död katt,
och nu klär du av mig spritt språngande naken. Nej!
- Håll käften. - Helvete!
Nu går vi.
Han tar flodvägen, och så möts vi i Folkestone.
Ta tag i repet. Nu åker vi snart genom Ashford. Dra i det.
Nu passerar vi strax Ashford.
Det är bäst att du låser in mig.
- Sov gott. - Trodde du ja.
Mamma sa att eleganta herrar ska man se upp mest med. De har massor med knep.
Det var en gäst som ville jag skulle gå med in i ett rum fullt av piskor och det.
Piskor?
Kan ni tänka er!
- Ja, min mamma, hon sa det... - Min kära, kära flicka!
Vilken man ni är!
Vem tar ni mig för?
En sån omöjlig kvinna.
Rån. Vilken idé!
Arrestera den där mannen!
Domstolen tackar er för att ni givit en så uttömmande beskrivning
av hur brottet utfördes.
Jag är glad att jag kunde hjälpa till. Polisen verkade vara helt förvirrad.
Var snäll och bespara oss er patetiska vitsighet, Mr Pierce.
Att ni nu står här är ett bevis på deras duglighet.
Vet ni, ni är en mycket ovanlig man.
Mr Pierce, jag frågar er rakt på sak.
Kände ni någon gång att ni handlade orätt,
var ni medveten om att ni gjorde fel, hade ni någon känsla av
att ni begick ett brott, eller hade ni några moraliska betänkligheter
när ni utförde dessa olika brottsliga handlingar?
- Jag förstår inte frågan. - Tydligen inte.
Sir, det är en allmänt vedertagen juridisk sanning
att lagarna har stiftats av människor
och att civiliserade människor sedan mer än två tusen år tillbaka
av ömsesidigt intresse och för samhällets bästa går med på att lyda dessa lagar.
För det är endast med hjälp av lagarna
som en civilisation håller sig ovanför barbarismens eländiga tillvaro.
Vad det gäller motivet frågar vi er:
I vilket syfte planerade och utförde ni detta gemena och usla brott?
Jag ville ha pengarna.
Det får han 20 år för.
Vad väntar ni på?
Den här filmen tillägnas minnet av GEOFFREY UNSWORTH
Hans vänner saknar honom